PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Už se ozval Ristridin?
Ještě ne, Vaše Výsosti.
Neměla bych odjíždět.
Král Favian trvá na setkání.
Myslím, že nemáte na výběr.
Nedovedu si představit vaši ztrátu.
Víte, že můj syn je nevinný.
Co vím
a podle čeho mohu jednat, jsou dvě rozdílné věci.
Ale i když budu pryč, ochráním vás.
Myslíte, že potřebuju ochránit?
V temnotě, která přichází, stěží ochráníte sami sebe.
Koruna Dagonautu…
Neznamená vůbec nic.
Vaše moc neznamená vůbec nic.
Existují síly, kterým nemůžete rozumět…
natož je kontrolovat.
A vaším jediným úkolem je…
nestát nám, jež jim rozumíme, v cestě.
VELKÉ HORY
Šedí jezdci,
Rudí jezdci,
většina tvých přátel.
Všichni od Bílého srdce.
Je tu někdo, kdo tě nechce zabít?
Jestli se chceš vrátit do Mistrinautu, posluž si.
A kvůli tomuhle.
Buď opatrná.
Pro koho to je?
Nestarej se.
- A čeho se to týká. - Netuším.
Jak můžeš mít tolik problémů a skoro nic nevědět?
Otevřu to.
Neotevřeš.
Viděla jsem, že jsi to zkoušel.
Taky chceš vědět, co v tom je. Au!
Spokojená?
- Dej to zpátky. - Proč?
Bojíš se, že si to přečtou zvířata kolem nás?
Nebo co?
Jsme tady úplně sami.
Haló!
Vážně, už nemůžu.
Bolí mě nohy.
Přestaň kňourat, nebo tě zabiju.
Kam nás vedou?
Jestli nás chtějí zabít, na co čekají?
Nezabijí nás.
Jsou to Rudí jezdci.
Zabijí všechny.
Podle otce jsou Rudí jezdci tak nasáklí válkou a krví,
že zapomněli na lidskost.
Nemůžu umřít.
Jsem moc mladý. Ještě toho hodně dokážu.
Opravdu?
Mašírujte.
Mašírujte!
Neflákejte se!
Hezký nůž.
Bronzový jílec,
trojzubá hlavice…
stříbrná křížová záštita.
Eviellanská lovecká dýka?
Komu jste ji ukradl?
Statečná holka.
Ukažte, udělám to.
Myslíš si, že když budeš podlejzat,
dopadne to pro tebe jinak?
Mýlíš se.
Mazej zpátky.
Co to mělo znamenat?
Do toho ti nic není.
Víš, co nám udělají?
To je snad jasný.
Ne.
Není to jasný.
A je to tady.
Tady to udělají.
Prosím vás, nedělejte to.
Chceme přece to samé, ne?
Toho kluka. Takže jsme vlastně na jedné lodi.
Zabili Ristridina. Chceš být jako oni?
Chci žít. Jestli chceš umřít, tak beze mě.
Kde jsme?
Koukejte…
šlapat dál.
Říkalas, že to je jasné.
Co je jasné?
Pořád tam jsou?
Ano.
Co dělají?
Nic.
Nejdou za náma.
Ne, jenom…
koukají.
Tohle je naše šance. Dáme se na útěk.
- Ne. - Přestaň mě komandovat.
Asi má pravdu.
- Doběhneme ke stromům. - Nikam nepoběžíme.
Já rozhoduju.
Přemýšlejte. Proč jsou tam a my tady?
Nevím, Iono. Proč máš na obličeji sníh?
Nemám na…
Za to zaplatíš.
No tak, Iono. To ne!
Ne, počkat. No tak…
Ne, loutnu ne!
Neuvěřitelné.
Přestaňte koulovat moji loutnu!
A dost!
Pokračujte v chůzi.
Proč jsme tady a oni tam?
Proto.
Poslali nás otestovat pevnost sněhu.
A co se stane…
jestli není pevný?
Panebože.
Není pevný.
Škoda, docela jsem si je oblíbil.
Buď zdráv, králi Faviane z Unauwenu.
Buď zdráv!
Pojďte, mám vás.
Opatrně, dávej pozor.
Země je každý rok níž a níž.
Má královno.
Můj králi.
Jste krásná, jako byl váš otec chytrý.
Zářící klenot v koruně Dagonautu.
Na hostinu!
Dejte mi medovinu.
A nějaké sladkosti.
Víte…
za mlada sportoval.
Opravdu?
Ano, vynikal v pojídání vepřového, prdění
a odporném krkání.
Byl v tom neskutečný.
Ale vážně…
na plodné jednání.
Nechť Dagonaut a Unauwen stvrdí trvalé spojenectví.
Souhlasím.
Spojenectví, které…
jak to říct…
nebude pouze politické.
Přestaňte.
Nebo vám neodolám.
Foldo?
Jussipo?
Armane?
Bohužel.
Jenom já.
Vážně?
Kolikrát tě musí Rudý jezdec zabít, než má dost?
Přežilas tohle…
Velmi působivé.
Jsi silnější, než se zdá.
Takže…
zabíjet lidi a…
říkat obecně známé věci…
jsou hlavní požadavky na Rudého jezdce?
Vrať mi to.
Nevím, o čem mluvíte.
Utopit se…
je hezká smrt.
Umrznout,
je také skvělá volba.
Ale zemřít mou rukou…
věř mi…
to není hezké.
Aha.
Myslíte tohle?
Hodná holka.
Omlouvám se.
Nemohla jsem té kráse odolat.
Odvážná.
Ty jsi teda kousek.
Myslela sis, že mě porazíš?
No tak…
do toho.
Tohle ses nenaučila na zámku.
Nikdy se nestaneš rytířem.
Pouliční póvl jako jsme my dva…
musí hledat možnosti v širokém okolí.
Je krásný den na to nechat se zabít.
Je krásný den na to nechat se podříznout.
Tak jo, lidičky.
Jsem zmrzlý.
Je obrovská zima.
Mám nohu na obličeji.
Zapomeň na obličej!
Mám zničené boty!
Jo! Přežila to!
Díkybohu.
Nezavírej oči.
Když je zavřeš, už je neotevřeš.
Nezavírám je.
Vážně.
Co jsem udělal?
Jez.
- Co to je? - Sušené vnitřnosti.
- Radši umrznu. - Jak chceš.
Ale říkám ti narovinu. Jestli umřeš, sním tě.
Co?
Až ti řeknu, aby ses skrčil,
skrčíš se.
Nebojte se.
Přicházíme v míru.
Skrč se!
Chápu vaši opatrnost.
Ztracení pocestní nemohou v horách jen tak někomu věřit.
Nejsme ztracení.
Všichni jsme nějakým způsobem ztracení.
Nebo ne, mé dítě?
Nejdeme s nimi.
Rychle se ztratíme a najdeme moji stezku.
V žádném případě.
Zešílels?
Kůň si musí odpočinout.
Zůstaneme-li tady, čeká nás smrt.
Podívej na ty podivíny.
Radši risknu to počasí.
Jsou to mniši.
Složili slib, že pomohou ztraceným v horách.
Ty opravdu věříš všemu, co ti řekli, viď?
Jsme tady.
Vítejte v klášteře na konci světa.
Vítám vás v našem skromném domě.
Pojďte.
Váš kůň je ve stáji a nakrmen.
Beru to zpátky. Měl jsi pravdu.
Nemusíme se tu bát.
Jsme neobvyklý řád.
Dalo by se nám říkat komunita ztracených duší.
Loupežníci, vrazi,
žoldnéři…
Máme tu i piráta.
Mou celoživotní prací je hledat tyto lidi…
a očistit jejich duše.
Ukázat jim, že mohou žít zbožnější život,
i když spáchali ty nejhorší hříchy.
Od chvíle, co je bratr William s námi,
ušel neskutečný kus cesty.
Ale než cestu dokončí…
musíme ho trochu ukáznit.
Blíží se to.
On přichází.
Do této chodby bez doprovodu nesmíte, je to jasné?
Je to jasné?
- Ano. - Ano.
Ale jsme tu v bezpečí?
Ano, jste.
Víc štěkají, než koušou.
I vrazi?
Hlavně vrazi.
Ukažte člověku vlídnost, sympatie
a přijetí. Na oplátku vám odhalí
svou pravou podstatu.
A lidskou podstatou je…
láska.
Láska, vy hlupáci.
Člověk je tvořen láskou.
Je jejím ztělesněním a má ji po světě dál šířit.
Někteří lidé jen potřebují pomoct to pochopit.
Bude to stačit?
Žijeme prostě. Ale je tu sucho a teplo.
A máte tu chleba a sýr.
Jo…
Tvůj nůž?
Toho se nevzdám.
To bych ani nečekal.
Ale byl bych rád, kdyby zůstal schovaný.
Jinak by se mohlo stát,
že by někteří slabší bratři mohli podlehnout svým choutkám.
A co vaše choutky?
Máme se jich bát?
Promiňte, otče.
Nemyslela to tak.
V pořádku.
Je to dobrá otázka.
Mé choutky patří k těm nejtemnějším.
Občas se mi…
po nich stýská.
Nic se nevyrovná zvuku praskající lebky pod mojí botou.
Ale už není cesty zpět.
A v mém věku…
Kdo by na to měl sílu?
Zůstaňte, jak dlouho chcete.
Budeme tu jen přes noc.
Je to pirátská loď.
Vysoko v horách a velí jí vrazi.
Napravení vrazi.
Říkají sami vrazi.
Slyšíš to?
Neměli jsme na výběr.
A navíc…
byl sympatický.
Ten totální šílenec?
Všichni máme démony.
On s těmi svými bojuje.
Vážně?
Nebo… je jako pavouk?
Co sedí v rohu své sítě
a pozoruje nás dva jako masité a šťavnaté mouchy?
Myslíš, že je svět černobílý.
Ale třeba jen soudíš dle sebe.
Páni, to bylo hlubokomyslné.
Věř mu, jak chceš. Ale já budu velmi obezřetná.
Promiňte, pane.
Posel…
stále čeká.
Zdravím vás, pane.
Poslal mě váš otec,
Jeho Výsost král Favian z Unauwenu.
Srdečně vás vítá doma
a posílá tento dar.
Domnívám se, že to je střízlík, pane.
Ne.
Je to králíček.
Jako malý král. Tak jim říkají na severu.
Kvůli malé žluté korunce.
A otec tak říkával mně.
Řekněte mi…
Slyšeli jste příběh o králíčkovi?
Příběh o soupeření mezi ptáky…
kdo z nich vyletí nejvýš, a stane se tak králem všech?
Vyhrával samozřejmě orel.
Než…
tento malý ptáček…
který se ukryl pod jeho křídly, vyskočil
a letěl výš.
Doneste králi můj meč.
Řekněte mu, že mi jde jen o mír.
A také že ho chci ještě jednou obejmout.
Pane.
Ne.
Nemůžeš spát?
Hledám svůj talisman.
Když se ty hlasy objeví…
Zase odejdou.
Stejně rychle.
Přichází samy od sebe?
Vždycky.
Přicházejí z přírody.
Ptáci,
stromy, kořeny…
Fascinující.
Vezmi si ho.
Věř mi, vem si ten meč.
Je na mě moc těžký.
Naopak,
tu váhu a tíži
nosíme v srdci celý svůj život.
Chop se toho meče.
Pozoruj ho.
Teď dýchej.
Dýchej.
Do svého srdce, chlapče.
Dýchej do srdce.
Nemůžu.
Co tam je?
Co máš ve svém srdci, co nechce ven?
Řekli ti, že to máš ignorovat… a chovat se, jako by to tam nebylo.
Ale tím, že to ignoruješ, si volíš lehčí meč.
Co se stane, když se k naší tíze otočíme zády?
Zničí nás.
Postav se tomu.
Postav se své tíze.
Jen ta ti brání, abys byl tím, kým opravdu jsi.
Přijmi to.
Podívej se do srdce jasnýma očima…
a poddej se tomu.
Pusť toho chlapce uvnitř ven.
Toho chlapce, co neznáš.
Chlapce, který se neodvážil na světlo.
Postav se tíze, která tomu chlapci brání,
a pojmenuj ji.
Ztráta.
Mé srdce tíží…
ztráta.
Ztráta otce.
Ztráta domova.
Ztráta matky.
Která právě teď bojuje o život.
Mé dítě, neničí nás bolest.
Ničí nás to, jak se jí snažíme vyhýbat.
Bojím se, že mě to zlomí.
Pak to zlom ty.
Zlom to.
Nech ducha, aby tě otevřel.
Nech svou duši vzejít z žáru své bolesti.
Přetvoř ji do nejúžasnějšího nástroje osudu.
Cítím, že přesně tím jsi.
Od chvíle, co jsem tě uviděl.
Cítím z tebe sílu.
Sílu Eviellanu.
Pokud zcela dokážeš přijmout svou bolest,
dokážeš zcela přijmout i svou sílu.
Znovu.
On přichází.
Co tu děláš?
Ruce pryč.
Byla u bratra Williama.
Máme jen pár pravidel.
Říkal jsem, že do té chodby bez doprovodu nesmíte.
Nechtěla jsem tam.
Chci být od tohoto blázince co nejdál.
Ty nepotřebuješ utéct, mé dítě.
- Musíš se podívat do… - Neříkejte mi to.
Do mého srdce, že?
Na mé srdce zapomeňte.
Nic vám do něj není.
A nejsem vaše dítě.
- Možná bychom měli jít. - Tak jo.
Ještě jednu věc.
Mohla bys
vrátit ten svícen?
Jaký svícen?
Ten je můj.
Přinesla jsem ho z domova.
Zařídím to.
Děkuji, otče.
Pojď.
Co máš za problém?
Žádný nemám.
To ty mluvíš se šílenci.
A krádež ti přišla jako nejlepší řešení?
Byl to jen svícen.
Tys ukradl koně.
Nic jsem neukradl.
Říkám ti…
Na tomhle místě je něco divného. Na tom opatovi je něco divného.
- To je tvůj názor. - Jak chceš.
Ale jakmile přejde bouře, odjíždíme. Souhlasíš, Tiuri?
Neřekl jsem, že souhlasím.
Možná bychom mohli vyřídit pracovní záležitosti, než se zase začne pít.
To máme asi pět minut.
Zmlkni.
Madam, víte, co budeme probírat?
Obnovení pouta mezi našimi národy
- prostřednictvím sňatku. - Přesně tak.
A vy neprotestujete proti svazku s mým synem?
Vnímám ho jako spojenectví.
Ale ne, proti korunnímu princi Iridianovi nic nemám.
Ale vy si neberete prince Iridiana.
Berete si jeho bratra, prince Viridiana.
Všechny nás děsí reakce prince Viridiana,
až se vrátí z největšího vítězství za posledních tisíc let…
a uvidí, že se trůnu chopil jeho bratr, aniž by se o něj zasloužil.
Lidé se bojí. Já se bojím.
Proto si myslím…
že má plné právo…
na odměnu.
A proto jste tu vy.
Pokud si ho vezmete,
oba moji synové usednou na trůn.
Král Unauwenu
a král Dagonautu.
A případný konflikt bude zažehnán.
Možná jsem starý zhýralec, ale má mysl je ostrá jako můj meč.
Otče.
Potřebuji čas…
zvážit vaši nabídku.
Dobře.
Zvažte ji.
Ale pak si vezmete mého syna.
Osobní preference jdou stranou.
Takový je úděl králů a královen.
Naše životy řídí politika.
Naše sňatky řídí politika.
A tohle je dobrá politika.
Domluvte setkání.
Co vidíš?
Ve svých vidinách?
Všechno jsem slyšela.
Zní to vyšinutě.
Od tebe nic jiného nečekám.
Vidím obličej…
nejspíš.
Slyším hlasy.
Něco se mi snaží říct.
Chtějí, abych našel sílu.
A už jsi ji…
našel?
Co myslíš?
Jsem zmrzlá.
To si myslím.
A co ty?
Nic záhadného.
Jen to, co vidíš.
Lavinia, upřímná a smělá.
Tak se vnímáš?
Když jsme se potkali, věděl jsem, že mi jenom lžeš.
Dobře.
Co chceš vědět?
Měl jsem tu čest potkal tvého otce.
Ano, politováníhodné.
Omluvu nepřijímám.
Jaká je tvá matka?
Netuším.
Odešla.
Už je to dávno.
Vrátila se do rodné Dangrie.
Byla z bohaté rodiny.
Nemusíš se tvářit překvapeně.
Neříká se…
že stará horská cesta vedla do Dangrie?
Nesouvisí to s matkou.
- Nemyslel jsem… - Dobrou noc, Tiuri.
Lavinio!
Přichází to.
Počkej.
- Ať vypadne. - Ne.
Polož ten nůž.
- Co? - Polož… ten nůž.
Přichází to.
Co přichází?
Můj talisman.
Chopte se ho!
Ne! Nechce vám ublížit. Nechci nikomu ublížit.
Démoni tohoto člověka děsí i mě.
Takže já jim mohu čelit,
mohu pustit na světlo své pravé já,
ale tento muž musí být ve tmě na řetězu?
- Kde je láska? - Odveďte ho.
Prosím!
Přestaňte!
Už to přišlo.
Co jsi zač?
Překlad titulků: Lucie Tatransky